Airco D.H.4 | |
---|---|
![]() | |
Určení | bombardér |
Výrobce | Aircraft Manufacturing Company |
Šéfkonstruktér | Geoffrey de Havilland |
První let | srpen 1916 |
Zařazeno | březen 1917 |
Uživatel | RFC/RAF US Army Air Service RNAS |
Vyrobeno kusů | 1449 ks v UK + nejméně 1885 ks v USA |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Airco D.H.4 byl britský dvoumístný dvouplošný bombardér vyráběný firmou Airco a používaný během první světové války i po ní.
Hlavním konstruktérem typu byl Geoffrey de Havilland (proto zkratka D.H.). Poprvé vzlétl v srpnu 1916 a do služby u Royal Flying Corps (RFC) vstoupil v březnu 1917. Značné množství letounů D.H.4 bylo vyrobeno ve Spojených státech v licenci (celková licenční produkce nakonec přesáhla počet strojů vyrobených v Británii) pro americké síly bojující ve Francii – v USA totiž tehdy neexistoval žádný typ vhodný k bojovému nasazení v Evropě (ať již jako stíhací, průzkumný či bombardovací), Američané tak byli zcela odkázáni na nákup, popřípadě i licenční výrobu, cizích strojů.
Britské D.H.4 létaly s několika typy motorů, z nichž nejlepší a nejvýkonnější byl Rolls-Royce Eagle VIII o vzletovém výkonu 360 hp (268,5 kW). Výzbroj letounu tvořil jeden synchronizovaný kulomet Vickers ráže 7,7 mm a jeden nebo dva kulomety Lewis ráže 7,7 mm na oběžném kruhu Scarff ovládaný pozorovatelem. Typický bojový náklad představovala kombinace 230liberních a 112liberních trhavých pum do hmotnosti 460 liber (cca 209 kilogramů), ovšem byly používány i jiné typy pum. První jednotkou vyzbrojenou novými D.H.4 se stala 55. squadrona RFC, která vstoupila do bojů ve Francii 6. března 1917.